Краснов Микола Федорович
Краснов Микола Федорович | |
---|---|
Народження | 9 грудня 1914 Гороховецький район, Владимирська область |
Смерть | 29 січня 1945 (30 років) Угорщина |
Поховання | Алея Слави |
Країна | ![]() |
Партія | КПРС |
Звання | майор |
Війни / битви | німецько-радянська війна |
Нагороди | |
![]() |
Микола Федорович Краснов (рос. Николай Фёдорович Краснов; 1914—1945) — льотчик-ас радянської винищувальної авіації в роки Другої світової війни. Майор. Герой Радянського Союзу (1944).
Народився 9 грудня 1914 року в селі Княжичі нині Гороховецького району Владимирської області. Жив в місті В'язники, де закінчив школу і аероклуб. З 1929 року працював відповідальним секретарем В'язниковської районної ради фізкультури.
У Червоній Армії служив в 1930—1934 роках. У 1934 році закінчив Тамбовську військову авіаційну школу льотчиків. Після звільнення в запас в 1934 році працював пілотом в Дніпровському авіаційному загоні Цивільного Повітряного Флоту СРСР. З 1936 року направлений льотчиком-випробувачем на авіаційний завод в Бердянську, випробовував нові гвинти. З 1938 року жив у місті Перм, працював льотчиком-випробувачем ОКБ-19 і заводу № 19 імені І. В. Сталіна (нині — ОВАО «Пермські авіалінії»).
З червня 1941 року на фронтах Другої світової війни. У перші місяці війни старший лейтенант М. Ф. Краснов воював льотчиком 402-го винищувального авіаційного полку особливого призначення (57-я змішана авіаційна дивізія, ВПС Північно-Західного фронту), літав на винищувачі МіГ-3. У найважчі перші місяці війни проявив себе вмілим повітряним бійцем, збив 3 німецьких літака особисто і 1 в парі. 6 жовтня 1941 року тяжко поранений в повітряному бою і 5 місяців провів у госпіталі.
З березня 1942 року знову на фронті, штурман 31-го винищувального авіаційного (206-я винищувальна авіаційна дивізія, 2-га повітряна армія, Брянський фронт). 31 травня 1942 року його винищувач ЛаГГ-3 був збитий, М. Краснов приземлився на території противника, будучи поранений в ногу. Він спалив свій літак, сховався в лісі і 9 діб пробирався до своїх. Зумів перейти лінію фронту. Через тиждень після повернення в полк, знову приступив до польотів. В цьому полку здобув тільки одну перемогу, коли в травні 1942 року під час атаки аеродрому Курська збив німецький винищувач Ме-110.
У червні 1943 року переведений в 116-й винищувальний авіаційний полк і освоїв новий винищувач Ла-5. Там його талант льотчика-винищувача розкрився в повній мірі. До грудня 1943 командир ескадрильї 116-го винищувального авіаційного полку (295-я винищувальна авіаційна дивізія, 9-й змішаний авіакорпус, 17-а повітряна армія, 3-й Український фронт) капітан М. Краснов виконав 279 бойових вильотів, провів 85 повітряних боїв, збив 31 літак противника (з них 30 особисто). В цьому полку бився в Курській битві, в Ізюм-Барвінківської, Бєлгородсько-Харківської, Донбаської операції і в битві за Дніпро. У бою 6 вересня він збив одразу 3 німецьких літака, а в боях 10 жовтня і 13 жовтня збивав по 2 літаки.
За ці подвиги йому було присвоєно звання Героя Радянського Союзу[1].
З лютого 1944 командував ескадрильєю в 31-м ІАП, з серпня 1944 року — знову в 116-м ІАП, з жовтня 1944 року — в 530-м ІАП. Всього на фронті майор М. Ф. Краснов здійснив понад 400 бойових вильотів, провів понад 100 повітряних боїв, в яких особисто збив 41 і в групі 1 літак супротивника. У боях був поранений 6 разів, з них двічі важко.
29 січня 1945 року повертаючись з бойового завдання, з відмову мотора справив вимушену посадку поза аеродромом і загинув під час катастрофи під Будапештом. Похований в Одесі на Алеї Слави біля пам'ятника Невідомому матросу.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/N_F_Krasnov.jpg/303px-N_F_Krasnov.jpg)
- ↑ Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза офицерскому составу военно-воздушных сил Красной Армии» от 4 февраля 1944 года [Архівовано 13 січня 2022 у Wayback Machine.] // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик: газета. — 1944. — 17 февраля (№ 10 (270)). — С. 1
|
- Народились 9 грудня
- Народились 1914
- Уродженці Владимирської області
- Померли 29 січня
- Померли 1945
- Померли в Угорщині
- Поховані на алеї Слави (Одеса)
- Члени КПРС
- Герої Радянського Союзу
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Червоного Прапора
- Кавалери ордена Олександра Невського
- Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня